Mizerabilii
Subtitrarea și traducerea Data Sub
"Atâta timp cât va exista pe pământ ignoranță și sărăcie,
lucrări de această natură ca aceasta de față, nu vor fi inutile." Victor Hugo
Anul 1802.
Condamnații sunt îndreptați spre ocna din Toulon.
Ultimele ocne ale regelui, care sunt de mult putrezite de vreme...
Dar pentru condamnații care lucrează acolo, ele încă există.
Sunt supuși la munci grele,
care de multe ori sunt inutile.
Ei numesc asta "haide la oboseală".
Vezi că vin Javert tatăl și fiul său.
Bună ziua șefu...
Îl vezi pe asta?
A încercat să evadeze de două ori.
Aprinde fitilul!
Atenție acolo jos!
Este Cochepaille. Întotdeauna rămâne în urmă. Și celălalt?
Stai liniștit acum.
Ce idioți!
Stai acolo.
Vino aici.
Arată-mi piciorul.
Ai vrut să scapi? Mai ai încă trei ani.
Să aibă lanț dublu și să fie legat la bancă.
Numele lui era Jean Valjean.
Condamnat la cinci ani pentru că a furat o pâine.
El a mai încercat să evadeze de încă două ori.
Dar în sfârșit a venit și ziua eliberării sale...
Haide.
A petrecut 19 ani în închisoare.
Obiectele dvs. personale.
Acum te duci să te speli, mergi la frizerie și la deparazitare.
Aici este partea ta.
109 franci și 15 centime.
Semnează aici.
Nu atât este partea mea!
Am făcut calculele și sunt 160 de franci.
Dar dacă vom scade 24 de franci duminica și sărbătorile legale
și 5 franci și 6 centime pentru impozite.
Ia și semnează.
Asta este actul tău de identitate.
Să îl prezinți la fiecare post de jandarmi pe lângă care treci.
Dacă nu, te arestăm și te aducem din nou aici.
Înțeles?
Ascultă! Dacă furi din nou...
... te închid pe viață.
Dacă ameninți pe cineva cu un cuțit sau alte arme,
te așteaptă pedeapsa cu moartea.
Ține minte, cu excepția cazului în care dorești să te întorci aici.
Libertatea... Da, i-a fost din nou redată.
Dar când ai la tine un act care spune că ai fost un condamnat,
și care trebuie să îl arăți pretutindeni,
este aproape imposibil de a găsi de lucru.
Și ușile caselor și hanurilor sunt închise pentru tine.
Nu departe de acolo în micul sat Digne,
în districtul din Alpii de Jos.
O trăsură cu pavăza Papei,
a intrat în piața Episcopiei.
Vizitatorul a crezut că poate rămâne peste noapte la reședința episcopului.
Dar i s-a spus că monseniorul Muriel,
a părăsit Palatul Episcopal
care devenise un spital.
Și el s-a mutat acolo,
în mica casă din piață.
Monseniorul Muriel este aici? E plecat, dar se întoarce curând.
Dacă doriți să intrați...
Uitați! A venit deja.
- Unde! - Pe un măgar!
Cum?! Acest preot sărac?
Monseniore, l-am certat,
dar nu ține măcar un ban pentru dânsul.
Eminență, poate dvs. îi veți face un pic de morală.
Bună seara!
Eminență. Vă rog.
Acesta este primul episcop care îl cunosc și care are un asemenea mijloc de transport.
Înțeleg că sunteți scandalizat.
Cu permisiunea dvs. am avut o mulțime de treabă azi.
Eu sunt mândru că am un astfel de mijloc de transport,
care a aparținut și Domnului nostru.
O fac din necesitate, nu vanitate.
Fără îndoială.
Veniți, veniți.
Intrați Eminență. Intrați.
Îi e foame.
Poate că și dvs. de asemenea.
Nu m-am așteptat să locuiesc aici, dar mă tem...
Nu vă fie frică.
Escorta dvs. va merge la han, iar dvs. veți sta la mine.
Am un pat excelent pentru dvs.
Pot să-l văd? Eu dorm cam greu.
Vă rog... Pardon. Mulțumesc.
Cina va fi gata în curând.
Unde mănâncă trei, pot mânca și patru.
Regret că ospitalitatea mea e cam respingătoare.
Știi cât de mândru sunt eu.
Aceasta este camera mea. Mulțumesc.
Aveți grijă la prag...
Vom fi vecini.
Salteaua este din ovăz proaspăt.
Parcă acum e recoltat.
Mulțumesc, dar călătoria a fost una obositoare și am nevoie de odihnă.
Dacă nu vă supărați, voi merge la primar.
- Sper că nu vă supărați. - După cum doriți.
Servim aceeași cauză, dar nu pentru același batalion.
În acea noapte...
Intrați!
Bună seara.
Mi s-a spus că pot fi găzduit aici.
Am nevoie de mâncare și un loc unde să dorm.
Cum să nu! Intrați!
Sunt Jean Valjean și vin de la ocnă.
Da doamnă. De la ocnă.
Intrați!
Am plecat de la Toulon acum trei zile,
iar azi am făcut doisprezece leghe pe jos și sunt obosit.
Dați-mi lucrurile dvs.
Dna Magloire, faceți rost de încă un loc în plus.
Cina va fi gata în curând.
Pregătim și un pat. Intrați domnule.
- Am bani. Pot să plătesc.. - Eu nu sunt un hangiu.
Vom avea grijă de banii dvs. Veți avea nevoie de ei!
Sunteți preot de țară? Nu vă ascund nimic.
Dna Baptistine, sora mea, și doamna Magloire, menajera.
Aduceții domnului un scaun.
Argintăria.
Aceeași cu care ia masa cardinalul.
O modalitate de a arăta că oaspetele,
nu este considerat un deținut,
ci un om.
Sunt foarte încântate de vizita dvs.
Când ai oaspeții, le oferi tot ce e mai bun.
Bem vin.
Tocană de cartofi, Eminență?
Da, desigur. Domnul ne-a spus că îi este foame.
Dă-mi te rog un scaun.
"Eminența" mea nu poate ajunge la raft.
Veți fi surprins să vedeți atâta avere atât la un bărbat,
care ar trebui să fie la fel de sărac ca întreaga țară.
Dar aceasta argintărie este de la bunica mea și țin la ea..
Este o slăbiciune, știu.
În numele Tatălui, Fiului și al Sfântului Duh.
Așa să fie!
Dați-mi polonicul.
Dați-mi și farfuria dvs. În curând veți dori să vă odihniți.
Dna Magloire, să puneți cearșafuri curate în dormitor.
A doua zi, ca întotdeauna, monseniorul Muriel
și-a început ziua cu o vizită la grădina sa.
A lăsat legumele în grija doamnei Magloire,
pentru că el să se ocupe de flori.
El spunea că frumusețea este la fel de utilă ca utilul.
Poate chiar mai mult.
Monseniore, monseniore!
Coșul cu argintăria a dispărut.
Știți unde este? Sigur că da. Este aici!
Este gol. Și argintăria?
Și polonicul? Unde este?
Nu știu!
Trebuie să fi fost deținutul din noaptea trecută care a făcut asta.
Nu mai este în camera sa... M-am dus să iau un bol cu lapte.
Din fericire am păstrat candelabrele în camera mea.
Hai să mergem! Haide!
Monseniore, uitați-vă ce am găsit la acest om în sac.
Ne-am oprit pentru a îi verifica actul său de identitate să vedem cine e...
... și uitați ce am găsit!
Ne-a spus că știți cine e! Ați luat cina cu el.
Dar nu l-am crezut și l-am oprit!
El ce a zis?
Nimic.
Nu le-ai spus acestor domni că eu ți le-am dat?
Și ai uitat să iei și sfeșnicele!
Vi le-am dat împreună cu argintăria.
Dna Magloire, du-te și căută după sfeșnicele domnului.
Hai du-te!
Grăbește-te...
Dvs. ia-ți dat totul? Da.
Atunci, îl putem lăsa să plece? Da.
Împreună cu lucrurile sale.
Cum doriți, monseniore.
Moseniorul se vede că este preot.
Nu, monseniorul este episcop! Ține!
Mulțumesc, doamnă Magloire.
Doriți un pahar de vin?
Nu vă pot refuza monseniore.
Doamnă, conduceții pe acești domni. Pe aici.
Am să vă urmez și eu imediat.
Mulțumesc!
Așteptați!
Nu iei și sfeșnicele?
Haideți, luați-le!
Jean Valjean, fratele meu, nu cred în puterea banilor.
Dar aceste lucruri vă pot ajuta să fiți altcineva.
Să nu mai aparțineți râului, ci binelui.
Cu acest gest vă cumpăr sufletul.
Jean Valjean părăsi satul așa cum intrase.
El a mers așa toată ziua,
până când, epuizat, se așeză să se odihnească pe un buștean.
Era furios pentru că nu putea înțelege acest gest.
Generozitatea acestui om pe care l-a jefuit. Acesta era adevărul.
În 20 de ani de închisoare,
i s-a spus un alt adevăr, diferit de acesta.
Ce vrei?
Nu doresc nimic. Și atunci de ce mai stai aici?
Am trecut și eu pe aici. Păi treci.
E frumos!
Dați-mi înapoi moneda domnule... Du-te!
Vreau moneda. Du-te.
Dar este a mea! Du-te, ți-am zis!
Hei!
Hei, puștiule!
Nu fugi!
Un hoț.
Devenise din nou un hoț.
Înțelegea acum că că nu putea avea destui bani în viața asta,
pentru a putea plăti moneda furată.
Ordin de arestare împotriva lui Pierre, poreclit Micul Pierre.
Jaf armat.
Recidivist periculos, actul său nu a fost validat.
Să fie dat în urmărire.
Câțiva ani mai târziu, orașul Montreuil sur Mer,
a devenit prosper pe neașteptate.
Un artizan de origine necunoscută, domnul Madeleine,
a aplicat o nouă tehnică de a prelucra bijuteriile din jad.
Curând după aceea, a cumpărat cea mai frumoasă casă din oraș,
pe care a transformat-o în spital.
Iar el a continuat să trăiască modest
într-o casă aflată în cealaltă parte a pieței.
După spital,
a deschis o farmacie gratuită,
un azil de bătrâni, o școală pentru copii,
și una pentru fete,
și un cămin pentru cei nevoiași.
O monstră a generozității sale
neobosite și devotamentului față de binele public.
Afacerea dvs. a adus prosperitate în toată regiunea.
Marea lui inima combate sărăcia,
ignoranța și boala.
În semn de apreciere pentru aceste servicii,
și în ciuda reticențelor de a vă acoperi de onoruri,
în numele Majestății Sale,
vă numesc primarul orașului Montreuil sur Mer.
A devenit domnul primar.
Oamenii au zis despre el:
Priviți un om bogat care nu este mândru...
și un om fericit care nu pare a fi fericit.
De fiecare dată când trecea prin piață un mic hornar,
îl chema la el și îi dăruia bani.
Se răspândi vestea peste tot. Și așa au aflat toți de gestul lui frumos.
Dar într-o zi a apărut în Montreuil un alt vizitator.
Totul este bine, mulțumesc!
Domnul primar.
Am vrut să vin aici să mă prezint și să vă anunț că am ajuns.
Sunt noul inspector de poliție.
V-am așteptat.
Sper că poliția municipală este la dispoziția mea.
Este o onoare.
Care este numele dvs.?
Inspectorul Javert.
Javert...
Da, Javert.
Iată numirea mea...
Mulțumesc. Unde ați mai lucrat?
Zece ani în Montauban, patru în Moulins și trei în Béthune.
Sper că voi fi numit la Paris, după ce voi termina aici.
Mult noroc. Sper să ne înțelegem.
Am o bună pregătire.
Tatăl meu a fost șeful închisorii din Toulon.
Mi-am petrecut tinerețea alături de gloata de acolo.
Ne-au trimis în cel mai greu loc posibil.
Nu vă puteți imagina cum era.
- Îmi pot imagina. - Nu. Trebuie să fi experimentat asta.
Cum se distinge gloata de ceilalți, dle Javert?
Este foarte simplu.
Pe de o parte, există oameni cinstiți.
Pe de altă parte, oamenii fără loc de muncă, familie sau o adresă.
Prima formă de societate respectă totul,
cealaltă nu respectă nimic.
Eu îi apăr pe primi.
Nu este atât de complicat.
Nici nu este atât de ușor.
Domnul primar s-a produs un accident. Domnul Fauchelevent e sub căruța sa.
O Doamne, nu mă pot uita!
Vine domnul primar! Bună ziua dle. Madeleine!
Până se va aduce un cric va trece un sfert de oră.
Căutați o scândură pentru a ridica căruța!
Poate face mai mult rău decât bine!
Atențiune, voi ceilalți!
Gata, se ridică!
Acum nu se simte prea bine, dar nu vă faceți griji, se va face bine.
Mulțumesc, domnule primar!
Fie ca Dumnezeu să vă binecuvânteze.
Știu doar un singur om capabil de asta.
Un deținut în închisoarea din Toulon.
Numele lui era Jean Valjean.
Ei bine, acum îl cunoașteți pe al doilea.
Ca în toate orașele, erau în Montreuil sur Mer,
o clasă de tineri de bani gata...
... care își cheltuiau banii trăind o viață plictisitoare.
Și ei credeau că asta este amuzant.
Disprețuiau femeile, erau leneși, beau, fumau tutun,
jucau biliard, nu aveau de lucru, nu erau de ajutor nimănui.
Își petreceau tot timpul în cafenea,
atât vara cât și iarna.
Uitați preșul care intră în serviciu.
Are de gând să înghețe.
Am de gând să fiu încălzit.
Stai! Ai să vezi...
Mult noroc!
Ce faci dragă?
Nu fă pe sperioasa...
Hei, vino!
Lepădătură, ia asta!
Brută ce ești! Ia, ia, lepădătură!
Lasă-mă în pace! Lasă-mă!
Vei merge la școala de corecție.
Ia semnează! Nu știi?
Șase luni. Ia-o deoparte.
Șase luni în închisoare? Nu se poate!
Trebuie să plătesc pentru întreținerea copilului meu, draga mea Cosette.
Ce va deveni dacă o las pe stradă... E iarnă!
Și atunci?
Nu practic această meserie din viciu.
Nu am nici un ban. Am vândut tot.
Am o fiică la țară care este și bolnavă.
Toate prostituatele spun asta.
Din păcate, e adevărat.
Domnule primar...
Deci dvs. sunteți domnul primar.
Ați venit aici pentru a vedea cum se muncește?
Din vina dvs. am devenit ceea ce sunt acum...
Sunteți mulțumit?
Voi merge la închisoare.
Am fost concediată de la fabrica dvs.
pentru că aveam un copil fără să fiu căsătorită.
Ce ia-ți făcut dragei mele Cosette?
Nu are și ea drepturi ca ceilalți copii?
Nu știam acest lucru.
Ce simplu e...
Există întotdeauna cineva care iese în față. Vă cunosc eu pe toți.
În plus, toți bărbații sunt porci.
Am vândut lucrurile mele, părul meu.
Chiar și dinții!
Și ei ce mi-au zis? Vinde și restul!
Ei bine! Uită-te la ea, uită-te la cățea!
Uite ce ați realizat! Lepădăturilor! Lepădăturilor!
Elibereaz-o pe această femeie.
Nu pot domnule primar. V-a insultat pe dvs. și a insultat și un burghez!
Cât despre burghez... El e cel care a greșit.
El trebuia reținut.
Regret să vă contrazic, dar această femeie a comis o crimă.
Îmi fac datoria și o voi reține pe această Fantine!
Își va primi pedeapsa pentru ceea ce a făcut.
Va merge la ocnă...
Nu va merge nici la ocnă și nici la închisoare.
Sunt șeful dvs. superior și cer să o eliberați pe această femeie.
Îmi pare rău, dar... Ți-am dat un ordin!
Ieșiți afară.
Este adevărat, domnule?
Sunt liberă? Pot pleca?
Scuze...
Eu, sunt cel care trebuie să vă ceară scuze...
Nu știu întotdeauna ce se întâmplă.
Nedreptățile sunt comise.
Dar puteați veni la mine.
Sunt un om căruia îi puteți vorbi.
Deci aveți un copil? Da! Mica mea Cosette.
Ne vom ocupa și de ea și veți fi fericită.
E prea târziu.
Oh, dacă aș fi știut!
Dacă aș fi știut...
Am plecat de la Paris acum cinci ani.
Nu am putut sta acolo din motive evidente.
Dar am fost plină de speranță.
Am vrut să mă întorc în locul unde m-am născut.
Domnule!
Puteți să ne luați și pe noi?
Sigur, urcați sus!
Mergeți departe?
La Montreuil sur Mer. Montreuil sur Mer?
Și unde e asta? În nord.
Pentru a ajunge acolo vă trebuie picioare.
Voi găsi oameni cumsecade ca dvs.
Vă voi lăsa la Montfermeil. De acolo vă va lua altcineva.
E pregătită să îl cunoască pe tatăl său? Da, ne așteaptă.
Hai!
Nimeni nu ne așteptă!
Nu eram căsătorită.
Și tatăl lui Cosette ne-a abandonat.
Ajungând la Montreuil cu o fată fără tată nu era nici o posibilitate.
Nu am fi putut găsi unde stă și unde să lucrez.
Țăranul cumsecade ne-a lăsat în Montfermeil.
Montfermeil...
Am ajuns la hanul Thenardier.
Unde era o căruță mare cu un lanț pe ea,
la fel ca cele utilizate pentru transportul de copaci.
O mamă făcut din el leagăn pentru copii ei.
Asta mi-a dat încredere.
Țăranul mi-a zis că sunt oameni de treabă.
El fusese sergent în lupta de la Waterloo.
Sergentul de la Waterloo.
O, aveți două fete frumoase doamnă!
Și a ta este deasemenea, foarte frumoasă.
Uită-te la ele, parcă sunt trei surori.
Doamnă, parcă Domnul m-a trimis aici!
Păreți a fi o mamă bună.
Doriți să aveți grijă de copilul meu?
Să am grijă de el?
Da, tatăl său a murit.
Mi-am pierdut slujba și am venit înapoi în orașul meu natal.
Dar, cu un copil nu este ușor să îți găsești de lucru.
Când voi câștiga niște bani, voi reveni din nou și vă voi căuta.
Vă voi da șase franci pe lună.
În cazul în care una dintre noi nu are un loc de muncă,
noi femeile, trebuie să ne ajutăm una pe alta.
Dar trebuie să îl întreb pe soțul meu.
Mica mea Cosette, ai să te desparți de mama ta.
Spune că ne dă șase franci pe lună.
Nu este suficient. Șapte.
Și șase luni în avans.
Șase ori șapte, patruzeci și doi.
Bună ziua! Bună ziua!
V-a spus deja soția dvs.?
Sunteți de acord?
Sunt cinstit în afaceri, țin la principii...
... și sunt atent la detalii.
Este nevoie de un avans... 6 luni la 7 franci, fac 42.
Sigur. Am să plătesc.
Uite plata mea.
Plec. Caii mei au nevoie de odihnă.
După atâta apă cât au băut...
Unde vă duceți domnule? La Compiogne.
Acolo trebuie să ajung și eu! Nu aveți și un loc pentru mine?
Cum să nu! În cazul în care doriți să mergeți...
Ei bine, ne vedem în curând...
Dar grăbiți-vă! Și așa am întârziat.
Imediat... Imediat.
Trebuie să îmi dați 15 de franci pentru cheltuielile primei săptămâni.
42 plus 15: 57.
Voi plăti acum. Am 80 de franci.
Grăbiți-vă, că nu mă uit.
Ea are un costum? Sigur!
Trebuie să ni-l dea...
Nu o voi lăsa pe comoara mea fără haine.
Este acolo...
Dacă vrei să pleci, vino acum, că mă grăbesc.
Vine acum... Imediat.
Nu vă faceți griji.
Puteți pleca liniștită.
Vom avea grijă de fiica dvs. ca și cum am avea grijă de copii noștri.
Cum se numește micuța?
Cosette.
Cosette, ce frumos! Nu am mai auzit numele ăsta.. Și tu ești?
Sunt doamna Fantine.
Vă voi scrie când ajung.
Mulțumesc Pentru nimic... Suntem aici pentru a vă ajuta.
Condu-o...
Am plecat de la mica mea Cosette.
Și nu am mai văzut-o de atunci.
Și ei mi-a cerut mai mulți bani, mai mulți bani.
Am lucrat, am vândut...
Nu mai am nici o putere, este prea târziu.
Doctore...
Cum se simte?
Boala ei e în faza terminală. O strigă pe fiica ei.
Fata va veni în această după-amiază.
Poate că o ajută, dar este în faza terminală a bolii.
Și acum nu mai putem face mai nimic.
Toate pățesc la fel.
Intră singure în astfel de necazuri.
Nu fi prea dur cu ea.
Vom face tot ce este posibil pentru aceste nefericite?
Și dvs. și eu.
Atunci...
Dl Madeleine, sunt bucuroasă că vă văd.
Când sunteți aici, totul este bine.
Și Cosette?
Nu au venit încă. Când vor ajunge, vă voi anunța!
Domnule primar...
Ce se întâmplă?
Ați venit singur? Și fata?
Nu au vrut să îi dea drumul.
Thenardier a cerut încă 500 de franci.
Cred că cere mai mult decât trebuie.
Ar trebui să mă duc eu să o aduc. Nu o vor lăsa.
Mama trebuie să meargă în persoană.
Pregătește trăsura pentru mâine la ora 4 și vino la mine.
Știe să scrie? Cred că nu!
Scrie o scrisoare în care să spună că copilul poate fi dat
celui care aduce această scrisoare.
Și apoi să o semneze.
Faceți ce v-am zis și apoi veniți la biroul meu.
Da, domnule primar!
Eu voi fi plecat patru-cinci zile.
Uite aici comenzile pentru Spania și Anglia.
Să înceapă să producă cât de repede posibil...
Trăsura va fi gata la termenul convenit. Bine. Mulțumesc!
O scrisoare de la sora Simplice.
Mulțumesc.
Intrați.
Domnule primar, inspectorul Javert dorește să vă vadă.
Spuneți-i să intre.
Ce este Javert?
A fost comisă o fărădelege împotriva autorității.
Un agent inferior a arătat lipsă de respect față de un judecător superior...
... în modul cel mai grav.
Vă cer să fie pedepsit așa cum merită.
Cine este acest agent? Eu!
Și cine este judecătorul care a făcut plângerea?
Dvs., domnule primar.
Am venit aici, să mă demiteți.
Ce e cu toată povestea asta?
Am vrut să îmi dau demisia, demisia fiind mai onorabilă,
dar eu îmi merit pedeapsa.
Trebuie să o revocați.
Ai darul de a complica lucrurile.
Ce ați făcut?
V-am raportat la prefectura poliției din Paris.
M-ați acuzat de implicarea în treburile poliției?
Nu.
V-am acuzat că sunteți condamnatul Jean Valjean.
Cine?
L-am întâlnit în galere, pe când eram un copil.
Nu puteam să mă înșel.
Ești nebun. Așa au spus și ei.
Mi-au zis că nu puteți fi Jean Valjean...
... pentru că adevăratul Jean Valjean a fost arestat.
Arestat?
Da, pentru un fleac. A furat niște mere.
El a zis că se numește Champmathieu, dar a fost recunoscut de un prizonier.
Eu nu am crezut și m-am dus la Arras să îl văd,
pentru a vedea dacă este într-adevăr Champmathieu.
Și?
Adevărul este acesta. Acesta era Jean Valjean.
L-am recunoscut.
Ești sigur? Da.
Și ce spune Champmathieu?
Ei bine...
Că nu înțelege nimic...
Că a făcut o prostie, că e naiv, dar că îl confundam cu altcineva...
Care ar fi pedeapsa? El i-a mai furat unui mic hornar o monedă.
Și acum a sărit un zid pentru a fura mere.
Pentru un om e o infracțiune.
Dar pentru un deținut e închisoare pe viață.
Poți să pleci, Javert!
Vă amintesc că trebuie să mă demiteți!
V-ați făcut datoria. Vă păstrez!
Nu vreau mila dvs.
Pentru motivul că ați dat dreptate unei prostituate care a jignit un burghez...
În relația dintre un polițist și un primar, bunătatea aceasta este lipsită de valoare.
Dacă nu v-aș fi confundat.
Dacă ați fi fost într-adevăr Jean Valjean.
Nu ar fi fost bine pentru dvs.
Vom mai vorbi despre asta...
Javert. Domnule primar.
Când va fi judecat Champmathieu?
Mâine în Arras.
Există un spectacol mai mare decât marea.
E cerul.
Și un spectacol mai mare decât cerul.
E sufletul unui om.
În numele Maiestății Sale,
vă numesc primarul orașului Montreuil sur Mer.
Care poate fi pedeapsa? Pentru un om este o infracțiune.
Dar pentru un deținut înseamnă închisoare pe viață.
Jean Valjean revine.
Jean Valjean s-a întors.
Și domnul Madeleine, se va scufunda în scandal și rușine.
Răscumpărarea este imposibilă?
După spital, a deschis o farmacie gratuită
apoi un azil de bătrâni, o școală pentru copii
o alta pentru fete și un cămin pentru cei nevoiași.
La urma urmelor, Champmathieu este un hoț.
Recunoscut și condamnat că Jean Valjean.
Fără un cuvânt, dl Madeleine ar putea sta liniștit pentru totdeauna.
Jean Valjean, fratele meu, nu cred în puterea banilor.
Dar aceste lucruri vă vor ajuta să fiți altcineva.
Nu mai aparțineți râului, ci binelui.
Cu aceste lucruri vă cumpăr sufletul.
Când va fi judecat Champmathieu?
Mâine în Arras.
Domnule...
... procuror...
... al regelui.
Draga mea Cosette, ce se va întâmpla cu ea?
Dacă ne aruncă în stradă în timpul iernii.
Când sunteți aici, totul este bine.
Pârât, nu mai ai nimic de spus în apărarea ta?
Vă păstrați refuzul de a nu recunoaște că sunteți Jean Valjean?
Numele meu este Champmathieu. Spuneți-i cine sunt!
Am lucrat cu domnul Beloup la Paris. Puteți să îl întrebați...
Domnilor jurați, vă amintesc...
... că dl Beloup a fost citat degeaba.
E în stare de faliment și nu a putut fi găsit.
Domnilor jurați și martori ai apărării vă sugerez să nu mai țineți seama
de încercarea acuzatului dea aduce aici persoane care sunt de negăsit.
Sunteți amuzanți!
De trei luni stau în închisoare. M-au plimbat peste tot...
Mi-au zis: Răspunde!
Mi-au pus întrebări la care nu știam ce să răspund...
Ei vorbesc de Jean Valjean, dar eu nu o cunosc pe această persoană.
Dl. președinte, Curtea solicită din nou...
... de a aduce la bară, pe condamnații Drevet,
Chenildieu și Cochepaille...
... pentru a reconfirma identitatea celui acuzat.
Ridicați-vă!
Apropiați-vă!
Continuăm a avea rezerve față de mărturia unor oameni...
... a căror moralitate este mai mult decât îndoielnică.
Îl recunoașteți pe pârât că Jean Valjean?
Sigur, el este.
Da, el este.
Îl recunosc.
Asta chiar că e amuzant.
Cum ai spus?
Am zis... amuzant!
Dl. președinte, cât vom mai îndura acest spectacol?
Da, așa cum a spus, un spectacol.
Cine este? E primarul din Montreuil-sur Mer.
Domnule președinte.
Jean Valjean, vinovat de încălcarea legii.
Sunt eu.
Uitați-vă bine la mine? Nu m-ați recunoscut?
În calitate de martori, ați crezut că totul e făcut?
Tu, Drevet, canalie mică.
Încă mai porți... bretele tricotate?
Și tu, Chenildieu...
Ai un tatuaj pe brațul stâng.
Făcut la venirea împăratului la 1.03. 1815. Suflecă mâneca!
Și tu, Cochepaille, nu îți cer recunoștința ta,
dar îți amintești la carieră, de alunecarea de teren?
Da! Și Mongenet, partenerul meu de lanț?
Cel pe care l-am numit... Profesorul... Ți-ai amintit acum!
Făcea coliere din șelac.
Da, îmi aduc bine aminte. Le-a vândut...
Și a scos din asta un profit tare bunicel!
Amuzant.
Domnul procuror, domnul președinte...
Lucrurile învățate de la acești prizonieri
mi-au dat ideile care au adus prosperitatea...
... în Montreuil sur Mer.
Cred că nu mai aveți nici o îndoială privind identitatea mea.
Acum trebuie să plec, pentru că am alte treburi de făcut.
Știi cine sunt eu și unde mă duc.
Eu nu mă denunț, ca apoi să mă sustrag justiției.
Arestați-mă atunci când doriți.
Vă rog nu mai cântați. Vă face rău.
Cânt pentru faptul că domnul Madeleine o va aduce pe mica mea Cosette.
Montfermeil este departe, nu cred că se întoarce astăzi.
Poate mâine sau poimâine.
Aveți răbdare...
Am răbdare. Am așteptat...
... cinci ani.
Acum, copilul meu are opt ani.
Cu greu pot să cred asta.
Nu îmi imaginam că așa va fi atunci când am părăsit-o.
Dar voi fi răbdătoare.
Uitați...
Vă înșelați...
Ba da! Ascultați! Îi recunosc pașii...
Este dl. Madeleine? Da.
Ai văzut? Am știut că e el. Știa că nu am mai putut aștepta.
Și draga mea Cosette, cum arată?
Ce se întâmplă?
Deja ați venit? Și fata?
Nu vin din Montfermeil și din păcate mă tem că nu pot să merg acolo.
Ce dezamăgire!
Bună ziua, dle. primar! Bună ziua dnă. Devosse.
Ea vine pentru a o vedea pe bunica să. Spune-i bună ziua dlui. Primar...
Bună ziua, frumoasa mea! Bună ziua!
Spuneții că fiica ei este aici,
dar încă nu o poate vedea.
Eu nu pot face acest lucru. Sora Simplice nu a spus niciodată minciuni.
Dar e o minciună nevinovată. Nu există minciuni nevinovate.
Minciuna este diavolul.
Bine.
Și Cosette? Unde este?
Liniștiți-vă... liniștiți-vă!
Fiica ta este aici. Se joacă! O auziți?
Este aici. Vreau să o văd!
Nu, nu așa de repede.. Doctorul spune că o puteți contamina.
Vă trebuie mult repaus și liniște.
Peste câteva zile când vă veți simți mai bine o puteți vedea.
Dar eu mă simt bine, nu mă doare nimic.
Chiar mie foame!
Nu știți cât de mult țin la copilul meu, până când nu veți avea și dvs. copii.
Ați făcut tot acest drum cu trăsura?
Și eu știu drumul! L-am parcurs de atâtea ori pe jos.
Dl Madeleine, scapă-mă!
Nu vă fie frică. Nu e aici pentru dvs.
Văd că nu ai pierdut vremea.
Să mergem.
Hai vino! Domnule primar!
Nu mai este primar.
Ascultă-mă Javert... Domnule inspector!
Te rog să îmi dai trei zile pentru a o aduce pe fiica acestei femei.
Mă poți însoți și tu!
Mă iei drept un nebun?
Trei zile pentru a o căuta pe fiica acestei femei?
Cum?! Cosette nu este aici? Dle. Madeleine!
Dă-mi înapoi copilul meu, Dle. Madeleine!
Nu este domnul Madeleine! Este Jean Valjean, un hoț.
Cosette... Cosette!
Cred că ești mulțumit.
Te sfătuiesc acum să nu mă deranjezi.
Voi avea grijă de copilul dvs. Vă jur!
Acum sunt la dispoziția dumneavoastră.
Există unele avantaje atunci când ești un fost deținut.
În aceeași noapte, menajera domnului Madeleine...
Dl Madeleine, am crezut că sunteți...
La închisoare... Nu mai sunt.
Știam că nu ați fost un criminal.
Ați fost eliberat?
Nu, dar ascultă-mă.
Nu am fost aici în noaptea asta. Nu m-ai văzut.
Ai înțeles? Da. Bine.
Soră...
Domnule primar.
Nu mai sunt primar. E adevărat? Da!
Da. Dar...?
Pentru a o aduce pe Cosette, trebuie să fiu liber.
Ia, pentru înmormântare...
Restul e pentru șomeri. Vor fi mulți!
I-ai, i-am câștigat cinstit.
Nu am furat vreodată o pâine și o monedă.
Mulțumesc. Ce veți face cu fata?
Nu știu. Javert mă va urmări...
Sper să fiu înaintea lui în Montfermeil.
Du-te la Paris, strada Picpus 62, la Surorile Sf. Benedict.
Prezintă-te la Maica Superioară din partea mea.
Spuneți-i numele pe care l-am avut acum 20 de ani:
Eugenie de Blémeur. E suficient.
Îmi pare rău soră,
dar Jean Valjean, alias Madeleine, a evadat.
A fost văzut acum câteva minute în apropierea spitalului.
Sunteți aici de mult?
Da.
Și nu l-ați văzut?
Nu.
În Montfermeil, era o superstiție.
Se spune că în Ajunul Crăciunului,
diavolul a venit în pădure să își îngroape comorile.
Dar în acea noapte...
Un vagabond ciudat, sapa o groapă.
Dacă aș avea norocul...
... și satisfacția de a îl întâlni pe diavol
în momentul în care își ascunde comorile...
Nu aș fugi!
Aș spune: Să dăm pe din două!
Nu vă fie teamă comorile mele.
În cazul în care vine diavolul, mama va avea grijă să îl gonească.
Tu, la muncă!
Hangiule! De ce nu a fost adăpat calul meu?
Cosette!
De ce nu ai adăpat calul?
I-am dat să bea apă... A băut o găleată întreagă.
Mică de înălțime, dar spune minciuni cât casa.
Nu e adevărat! Cum îți permiți să îi răspunzi domnului!
Haide, du-te să îi dai calului apă.
Da, doamnă.
Dar nu mai este apă!
Și... Pompa este stricată.
Atunci du-te la rău.
În pădure? Da, grăbește-te.
Nu ai nici o teamă, diavolul nu te va mânca.
Vrei să o cumperi?
Nu.
De ce?
Nu ai bani? De asta?
Da.
Mama ta te-a trimis?
Cred că nu am nici o mamă.
De ce crezi asta? Nu am văzut-o niciodată.
Și pentru cine duci găleata asta? E pentru stăpâna mea, doamna Thenardier.
Thenardier? Cum te cheamă?
Cosette.
Cosette?
Tu ești Cosette?
Da știu că ți-a luat ceva timp...
Am întâlnit un om care dorește să rămână aici.
Ați venit cu trăsura? Nu. Am mers pe jos.
Pe acolo...
Vrea să mănânce.
Ciudată vreme, nu-i așa? Doriți și o cameră?
Nu, am venit aici doar pentru a lua cina.
Puteți plăti în avans? Da!
Vă costa 40 de centime. Bine.
Dar costă 20 de centime. Așa cer cei săraci.
Aici e un han respectabil, nu o casă de țară.
Și tu, du-te și muncește și nu mai te uita.
Vă distrați, comorile mele?
Da, mama!
Uite ce pălărie are! Îi vine bine.
Ce drăguțe sunt!
Domnule, i-am dat să bea apă calului dvs.
Așa cum e calul, e și stăpânul!
Uite...
Ce face fata?
Face șosete. Trebuie cumva să își câștige și ea pâinea.
Nu suntem aici pentru caritate.
Cât sunt șosetele? Ele nu sunt de vânzare.
Și dacă vă dau un louis?
Un louis?
Uite!
Sunt ale dvs.! Împreună cu masa, suntem chit.
Nu-i așa, că șosetele sunt frumoase? Da, puteți să le păstrați!
Acum, timpul acestei fete îmi aparține!
Joacă-te, micuța mea!
Nu vreau să îi dau păpușa mea.
Plecați domnule?
Am să revin!
Uită-te ce mi-a dat! Cine este acest om?
E Rothschild! Poate voi putea să obțin mai mult de la el.
A plecat.
Oare moneda asta e adevărată sau falsă?
La ieșire l-am întâlnit pe Moș Crăciun.
El m-a întrebat dacă o cunosc pe Cosette și dacă a fost cuminte.
Presupun că da, am spus.
Cred că e un bancher.
Cosette, fiica mea, domnul îți dăruiește o păpușă.
Ia-o, e a ta! Ce îi zici domnului?
Poată să nu spună nimic. Sunt un comisionar.
Acum a venit timpul ca aceste micuțe să meargă la somn.
Deja? Dacă domnul ne permite...
Muncim chiar și de sărbători... Micuța, trebuie mâine să se trezească devreme...
Haideți, duceți-vă la culcare micile mele comori!
Spune ceva.
Hai draga mea, să mergem la culcare!
Haide, Eponine, Azelma. Veniți dragele mele!
O voi numi Catherine.
Și pentru voi deasemenea este aproape timpul pentru a merge la culcare.
Haideți! Vă așteaptă acasă!
De aproape o oră nu ați mai băut nimic. Haide, plecați!
Dar nu am plătit! Nu face nimic, e Crăciun!
Ei bine, mulțumesc! Nu-i nimic! Voi trece cheltuiala în contul vostru.
Nu mai beți vinul acela. E doar pentru clienți.
Ăsta e vin bun.
Domnule, mă bucur că am onoarea de a vă cunoaște.
Spuneți-mi, veniți de departe?
París.
Puțini oameni în Ajunul Crăciunului. Oh, domnule, vremurile sunt grele.
Sunt puțini burghezi aici.
Nu prea trec pe aici călători bogați și generoși.
Întreținerea fetei nu vă costă nimic? Ba da, domnule!
M-a costat ochii din cap!
E mică, da ce mănâncă! Nu vă puteți imagina cât mănâncă!
Și în plus, nu o putem pune să muncească.
O ținem aici pentru că nu are familie.
Din caritate.
Trebuie să aibă o rochie. Iarna e frig.
Apoi, mai am încă două fete,
fără a mai pune la socoteală și un băiat care se va naște în curând...
Din cauza frigului, fără îndoială.
Și toate astea costă o avere.
Și dacă doriți să scăpați de ea?
De cine? De Cosette?
I-am da drumul. Luați-o dvs... Păstrați-o!
Și să vă binecuvânteze Fecioară și toți Sfinții din Paradis.
Atunci nu mai e nimic de adăugat.. Aduceți-o aici.
Chiar acum? Da.
Mă duc să o aduc! Așteaptă!
Tu du-te în bucătărie...
... până vorbesc eu despre asta cu domnul.
Bine.
Dar eu o iubesc pe această fată! Am observat.
Nu suntem bogați, dar trebuie să facem ceva pentru bunul Dumnezeu.
Am cu ce o hrăni. O iubesc pe această micuță!
Soția mea este ursuză, dar de asemenea o iubește și ea.
Nu... Eu nu pot accepta. Mi-ar fi dor de ea.
Vreau să știu că este aici.
Dar dacă îmi dai 1500 de franci...
Du-te și o adu-o!
Uite. Mulțumesc.
Ai pierdut o afacere bună. 1500?
Când el e plin de bani ca un sac de ovăz!
Ai dreptate.
Luați-vă cei 1500 de franci.
Ce înseamnă asta? Înseamnă că o păstrez pe Cosette.
Nu pot face asta. Mama ei mi-a încredințat-o!
O pot încredința numai ei!
Cu excepția cazului în care...
... plătiți 5000 de franci.
Nu mai dau nimic în plus.
Vorbiți de mama ei. Aveți dreptate.
Cunoașteți aceasta semnătură?
E o imitație bună.
Dar fie!
De ce nu mi-ați arătat această hârtie înainte?
Aveam motivele mele.
Trebuie să mai mă gândesc... Nu mai am timp! Trebuie să plec acum.
Puteți pleca mâine dimineață.
Bine! Arată-mi camera mea.
Până la urmă a să ne înțelegem noi.
Vă voi da cameră cea mai bună. Camera nupțială.
Camera ceea mai bună a mea și a soției mele.
Sergentul de la Waterloo!
Tu, păzește trăsura și stai lângă ușă.
Tu, așteaptă-mă în spatele casei. Da șefu!
Intrăm! Haide, vino!
Poliția! O, Doamne!
Ai o fată aici care e a unei femei pe nume Fantine? Mai este aici?
Cam toată lumea trece pe aici. Toată lumea?
Toată lumea! A venit un om cu o hârtie de la mama sa.
A plecat deja? Nu! Este sus!
Am ajuns la timp! Dar nu puteți să îl arestați!
Îmi datorează niște bani.
Taci și condu-ne în tăcere.
Să fi atent! Este periculos.
Periculos...! După dvs...
Tu stai acolo.
Aceasta este camera sa.
Ești prins!
Nu e nimeni.
Nu înțeleg. Eu l-am condus până în cameră. Taci! Vom căuta în toate camerele!
Aici nu! Aici stă o familie.
Atenție! Păziți porțile!
Nu-ți fie frică, te iau cu mine! Vrei?
Da.
Nu face zgomot, că vine Thenardier și te găsește.
Haide, vino!
Să mergem. Și Catherine?
Unde ai lăsat-o? Jos?
Ascunde-te aici! Eu mă duc să o caut!
Și beciul!
Pe aici dă în grajd și poate că a trecut pe aici.
Nu e nici un pericol să ne scape. Este blocat!
Aveți grijă cu focul!
Dacă sunteți acolo, spuneți-mi! Ne vom înțelege noi!
Cum ne-am reîntâlnit!
Acum am rămas doar noi doi și eu sunt în avantaj!
În grajd nu este nimeni. Nu a trecut pe acolo.
Hangiu!
Ce e acolo?
E camera fetelor mele. Acum vin de acolo.
Este jos, șefule!
Unde ești? Ce se întâmplă? E la tine?
Ce faceți acolo?
Ne-am dus să aducem apă pentru cai.
Așteaptă!
Urcă în spatele meu. Hai!
Faceți rost de o trăsură repede! Grăbiți-vă!
Du-te la Paris, strada Picpus nr. 62, Surorile Sf. Benedict.
Arătați-vă la Sora Superioară din partea mea.
Spuneți-i numele pe care l-am avut acum 20 de ani:
Eugénie de Blémeur.
Grădinarul mănăstirii poartă un clopoțel la genunchi...
... pentru a le face să fugă pe călugărițe...
... pentru că le este interzis să se uite la un bărbat, nici chiar de la distanță.
Cosette.
Vino.
Scuzați-mă, Maică!
Nu vă cereți iertare Dl. Fauchelevent.
Dragostea părintească este iubită de Dumnezeu.
Totuși...
... nu o puteți distrage de la învățat.
Așa mai uită de viața lor nefericită.
Ce loc e mai bun decât acesta, pentru a uita?
Știți că viața este foarte dificilă.
Aici este ferită de ispitele lumești...
Va deveni o slujitoarea bună al lui Dumnezeu.
În plus, ea este și săracă.
Nu prea departe de aici...
... un alt grădinar are grijă de florile lui.
Un ofițer al lui Napoleon, colonelul Pontmercy.
Restaurarea a redus soldele...
... și i s-a interzis să poarte medalia Legiunii de Onoare.
Nu avea dreptul de aș arăta rănile.
Tatăl său vitreg, un ultra-monarhist, i-a zis...
... Accept tutela fiului tău, pe care îl voi face moștenitorul meu,
cu o singură condiție...
Ca tu să dispari...
Ofițerul era sărac și în interesul copilului său, a acceptat!
Pontmercy Marius a devenit un bărbat, fără să își vadă tatăl.
Bunicul dlui. Marius îl invită pe dl. Marius să îl urmeze în salon.
De 50 de ani, de când am ridicat această casă,
am schimbat de multe ori servitoarele...
Și pe toate le chemăm Nicolette.
E mai convenabil ca toate să aibă același nume.
Vă veți numi Nicolette, și veți primi 50 de franci pe lună.
Despre îndatoririle slujbei veți vorbi...
... cu doamna Gillenormand, fiica mea.
Haide!
Ce face nepotul tău? Du-te și vezi! Eu nu intru în camera sa!
Culmea prudenței, este atunci când ea își sporește apărarea...
... în locul cel mai puțin probabil să fie atacat.
Am fost chemat? Ah, Marius.
Tatăl tău ne-a scris. Zice că e bolnav și vrea să te vadă.
Crezi că ar trebui să mergem? Știu ce gândești...
Nu este vina ta că ești fiul unuia dintre acei hoți...
... care l-au ucis pe regele nostru și au rănit Franța.
Dar trebuie să respectăm tradiția familiei.
Se pare că e o problemă gravă.
Nu e scrisă el, ci de către medicul lui.
Este tatăl tău merge. Chiar și în bucătării ar trebui.
Vei pleca mâine la șase dimineața, cu diligența.
De două zile țin scrisoarea asta în buzunarul meu.
Când a intrat într-o cameră întunecoasă, a găsit acolo trei bărbați.
Unul stătea în picioare.
Un altul care ședea.
Și un al treilea, întins pe pat...
... care nu îl mai aștepta.
Și în fața acestui om mort...
... Marius a înțeles că acel om era tatăl său.
Simplu soldat... Brațul rupt alături de generalul Kléber.
Sublocotenent la Lodi.
Legiunea de Onoare de la Austerlitz.
Unul dintre cei trei supraviețuitori ai masacrului de la Eylau.
Căpitan în Friedland, fiind rănit de 12 ori.
Colonel la Waterloo.
Deasemenea și Thenardier a fost la Waterloo.
Soția lui era bucătăreasă și el sergent.
Pot să ies, nu sunt în pericol? Nu!
Cum s-a terminat? Englezii au rezistat toată ziua.
Așteaptă. Am să arunc o privire.
Vino! Se vede că se va termina prost pentru împărat.
Vezi acele linii? E un regiment.
Și cei care înaintează în lumina soarelui. Sunt cuirasieri albi.
Cred că sunt nu mai puțin de 60000 de prusaci.
Și sunt toți odihniți!
Gardă!
Culcă-te, sau ai de gând să mori, în cazul în care te vede un ofițer.
E ultima sa zvâcnire... Dar totul e pierdut! Taci!
Mâine, frumoasa mea, vom fi monarhiști.
Strângeți rândurile!
Stați unul lângă altul!
Strângeți rândurile!
Stați unul lângă altul!
În aceea noapte au fost peste 60.000 de morți.
Ce noroc! Un ofițer.
Cine a câștigat? Englezii!
Eu am un picior rupt. Nu trebuie să vă lăsați prins.
Eu nu mă pot salva, dar tu încă ai timp. Salvați-vă!
Nu vă temeți. Vă iau eu de aici.
Voi găsi o trăsură, dar am nevoie de bani.
Numele tău? Sergentul Thenardier.
Și al dvs.? Colonelul Pontmercy.
Nu vă voi uita niciodată.
Nu vă faceți griji.
Pentru fiul meu: La Waterloo, un om mi-a salvat viața.
Numele lui este Thenardier. Nu l-am mai văzut de atunci.
Dacă copilul meu îl va găsi, să îl ajute atâta cât va fi posibil.
Împăratul mi-a dat titlul de baron pe câmpul de luptă.
Restaurarea mă împiedică să port acest titlu.
Fiul meu va moșteni acest titlul și îl va purta cu demnitate.
Baron? Acum ești baron?
Ce înseamnă asta?
Tatăl meu a câștigat acest titlu cu sângele său
și eu îl voi purta cu mândrie.
Eu sunt tatăl tău!
Tatăl meu a servit Republica, Împăratul și Franța.
Dar două pe care le-a iubit, i-au fost nerecunoscătoare...
Țara sa și fiul său.
Marius, băiat nerecunoscător.
Ați fost bandiți, criminali, ca vai de capul vostru.
Hoții!
Baron?! Ești baron ca și pantofii mei.
V-ați trădat regele pentru Robespierre și Bonaparte.
Toți trădătorii care au fost alături de prusaci și britanici la Waterloo!
Toți sunt trădători și lași! Toți! M-ai auzit?
Jos cu Bourbonii! Louis al XVIII-lea este un porc!
Un baron ca tine și un bătrân emigrant ca mine nu pot locui sub același acoperiș.
Puteți părăsi această casă încă de azi!
Cu plăcere!
Tată, ai avut dreptate!
Fiica mea... Sunteți un model al prostiei,
fără nici un dram de inteligență.
Marius fără nici un ban...
S-a mutat la un conac, nu departe de granița cu Italia.
În vecinătatea unei piețe de cai.
Pentru a își continua studiile sale la drept...
... traducea cărți pentru a câștiga ceva bani.
Dar vecinii săi nu îi respectau munca.
Vrei să taci! Nu putem lucra aici!
Ai să vezi când a să mă supăr!
Numai fiica lor, Eponine, părea interesată de el.
Tu ești! Da știu că ți-a luat ceva timp să vii.
Data viitoare ar trebui să îmi dai bani să vin cu trăsura.
Așa vorbești cu tatăl tău?
Mă dor picioarele!
Am urcat atâtea scări... Peste tot același răspuns: Suntem săraci!
Poftim! Douăzeci de centime. Atâta am putut să fac.
E cineva care a dorit să îmi atingă mâinile.
Douăzeci de centime pentru că ți-a atins mâinile?
Se vede ca lumea o ia în jos.
Poate că asta ne va aduce mai mult.
Ascultați! Am să o citesc.
Doamna contesa de Montvernet, caseta Rue nr. 9...
Caseta, rimează cu bani. Tu și glumele tale...
"Sunt o mamă a șase copii, unul de numai trei luni.
Soțul meu ne-a părăsit.
Sunt bolnavă și săracă.
Trăim într-o sărăcie oribilă.
O trimit pe fiica mea cea mare,
cu speranța că aveți o inimă bună. Cu respect...
Semnat: Doamna Balizard"
Nimeni nu ar putea refuza.
Să sperăm că vom lua câțiva franci pe asta.
Gavroche, ia asta și du-o! Și spune că și surorile tale sunt bolnave.
Nu. Cum nu?
Așa vorbești cu tatăl tău.
Pe timpul împăratului, era mai bine să te fi dat,
să fii copil de trupă.
M-am săturat să tot cerșesc. Ai putea chiar tu să mergi la muncă.
Eu nu sunt leneș, eu sunt un ofițer militar pensionat.
- Ei bine, salut militarule! Ce?
Ieși afară!
Nu face zgomot! Locuiește un student alături.
Un student?!
Ei știu mai bine ce înseamnă să muncești.
- Bună ziua, domnule Marius. Bună ziua.
Ca mulți studenți,
Marius a venit la Luxemburg pentru a munci.
El a observat că tinerele femei se uitau la el.
Timiditatea îl făcea să fie furios.
Credea că ele râd de vechile lui haine.
Adevărul ca ele se uitau la el, pentru grația lui și visau la el.
Într-o bună zi...
Pe o bancă din apropiere.
E o zi în care, privirea unei femei frumoase...
... poate da naștere în adâncul sufletului unui bărbat...
... unei flori cu parfum și otravă...
... pe care o numim... Dragoste.
Și-a dat seama că îi lipsește un buton și că purta pantofi murdari.
Nu a îndrăznit să o urmeze.
Omul și tânăra trăiesc pe strada Plumet.
Și sunt cunoscuți sub numele de domnul Fauchelevent și fiica lui.
Adesea, ei puteau fi văzuți în grădină.
De la un student mai bogat, Marius a împrumutat...
... un costum, mănuși și o pălărie.
La rândul ei, ea și-a cumpărat o rochie nouă.
Se uită la mine!
Dacă aș avea curaj, m-aș ridică și m-aș duce la ea.
Dar și tatăl ei, deasemenea, mă privește!
Îmi doresc să fi avut un cal acum ca să o impresionez.
Sunt ridicol.
Acest băiat are aerul unui pedant.
Acel om tânăr de acolo? Da.
Cosette.
La ce te gândești?
La nimic.
Dl. Fauchelevent a schimbat locul de plimbare,
dar Marius i-a urmat.
Apoi dl. Fauchelevent a apărut singur.
A doua zi, banca era goală.
Și în ziua următoare.
Și în zilele care au urmat mai târziu.
Și la alte bănci, unde mai fusese în serile precedente.
Un alt domn, de asemenea, cauta pe cineva.
Era Javert, în căutarea lui Jean Valjean.
Au trecut săptămâni...
... și Marius nu a mai văzut-o...
... pe aceea frumoasă fată, pe care nu știa nici cum o cheamă.
Dar evenimentele se apropie...
Evenimentele care îi vor transforma viața...
și vor inflama inima Parisului.
Jos cu Luis Felipe! Jos cu Luis Felipe!
Veniți după ei!
Nu-i lăsați să scape!
Oh, Doamne, fugi!
SFÂRȘITUL PRIMEI PĂRȚI
MIZERABILII
Partea a doua
Revoluția din 1830 nu a adus Republica,
dar Luis Felipe și Franța se agitau.
Cetățeni!
Generalul Lamarque este bolnav.
Și se spune că o să moară.
El a apărat libertățile noastre.
Fără el, totul va fi ca înainte de 89.
Marius și-a făcut prieteni
în rândul tinerilor din Cartierul Latin.
Și a început să frecventeze grupurile revoluționare.
Prietenii de la ABC
s-au adunat în holul cafenelei Musain,
în Piața Saint-Michel.
Domnilor, acesta este noul vostru prieten.
Șeful lor era Enjolras.
Ne bucurăm că sunteți aici.
Ați parcurs un drum lung până să ajungeți aici.
Mahorel.
Joly.
Știți că generalul Lamarque este grav bolnav.
Dacă el moare, republicanii vor acționa și bonapartiștii de asemenea.
Vă aduc aminte că lepădăturile vor avea
astfel posibilitatea de a prăda și de a ucide.
Da, domnule prefect.
Peste tot în Paris, plumbul este furat de pe acoperișuri, monumente...
De ce? Pentru a face gloanțe.
Trebuie să supraveghem toată această mișcare
și să intervenim atunci când va fi necesar.
În fiecare post de poliție din fiecare cartier să postați un agent.
Uitați aici dosarele suspecților.
Javert! Domnule președinte...
Vei merge la comisariatul Val de Grace.
Acolo se reunesc studenții de la ABC
și alte câteva persoane indezirabile.
Știu! Banda Claquesous. Voi doi o să vă ocupați de asta.
În conacul în care locuia...
Marius se gândea mai puțin la Republică
... și mai mult la tânăra femeie care o întâlnise în Luxemburg
și al cărui nume îi era necunoscut.
Intrați!
Bună ziua, dle. Marius.
Nu mă recunoașteți?
Eu vă cunosc bine.
Ne-am întâlnit în fiecare zi pe scările din hol.
Dar nu mi-ați acordat atenție.
Eu sunt fiica vecinilor dvs., familia Jondrette.
Camera de alături. Desigur că ați auzit...
O oglindă!
Ei bine, am un cap!
Nu mă surprinde că nu îmi acordați atenție!
Îmi permiteți?
Ce pot face pentru dvs? Am adus o scrisoare.
O scrisoare? Da. A tatălui meu.
Nu este necesar să o citiți.
Toată lumea cere bani.
Spune numai minciuni.
Adevărul este că am avut un han și am intrat în faliment.
Aici, mâncăm când avem timp.
Pot?
Ce bună este!
Îmi place să o rup cu dinții.
Ca de obicei, dar nu mă plâng!
Iarna trecută am dormit pe sub poduri.
Am înghețat din cauza asta.
Sora mea a plâns
și a vrut să se înece.
Și eu am vrut să mă înec, dar m-am uitat la apă și am văzut cât de rece era...
Și eu am trecut prin momente grele.
Copii exemplare în fiecare noapte...
... descarc saci.
Serios?
Pentru că ai mâini frumoase și albe.
Știți dl Marius că sunteți cel mai drăguț băiat?
Trebuie să fiți sărac, dacă trăiți aici.
Sărăcia mea, a ta... Asta trebuie eradicată.
Pentru fiecare în funcție de nevoile sale.
Vrem pâine și locuri de muncă pentru toată lumea.
Știți că generalul Lamarque e pe moarte?
Cine e? Ultimul nostru apărător.
Atunci suntem pierduți! Nu, nu suntem.
Revoluția e aproape... Republica...
Tatăl meu ne vorbește fără contenire de împărat...
Cu gura plină... Dar asta nu ne aduce mâncare.
Uite, ia tu moneda asta. Eu am mâncat deja.
Louis al-XVIII!
Trăiască Regele, totuși!
Câteva zile mai târziu...
Fata a mers pe jos, cu stomacul gol
și nu a putut rezista tentației.
Hoții! A furat!
Hoața! Hoața!
Opriți-o!
A furat o pâine.
Ce se întâmplă? O fată a furat o pâine.
Chemați aici un agent de poliție.
Nu aveți nevoie de poliție.
Dvs. veți plăti pâinea? Da!
Dar tot o hoață rămâne!
Pentru două kilograme de pâine, nu va intra în faliment.
Uite... Ia!
La acest preț, aș vinde pâine în fiecare zi.
Ia-o!
E bun!
Da, dar eu în timp ce mănânc, ceilalți mor de foame...
Știam că vă gândiți și la ei...
Așa că am făcut și lor un coș cu alimente și am pus și două sticle de vin.
Tatăl meu s-a ocupat de asta.
Noua rochie...
O vrei?
O, nu. Faceți-mi această bucurie.
Avem aceeași dimensiuni.
Bogații nu sunt de obicei așa...
Ar ține la eticheta lor și ar ține predici...
și cu mâinile lor...
ți-ar da resturi ca unui câine.
Aș vrea să-i mușc pentru asta.
Dar dvs. sunteți astfel...
Hai, mergem?!
I-am dat rochia mea. Foarte bine.
Vezi! Există lucruri mai rele decât a suferi din dragoste.
Am adus un om bogat cu fiica lui.
M-au salvat și mi-au dat o rochie.
Aduc masa de prânz.
Am venit cu trăsura și cred că am băut prea mult...
Un bogat?!
Tu, la culcare. De ce?
Pentru că ești bolnavă. Haide!
Și tu, sparge un geam. Sparge-l!
De ce? Pentru a dovedi că avem probleme.
Ce faci? Taci din gură.
Îl spargi sau nu?
M-am tăiat! Nu-i nimic.
Boli, sânge. Perfect!
Ce ia-i spus despre mine? Că ești tatăl meu.
Ce nume? Niciunul.
Bine... Eu sunt Honoré Fabantou.
Dramaturg...
Du-te! Haide!
Ce?
Aici trăim...
Veniți domnișoară...
Intrați, intrați...
Intrați, bunul meu domn...
Fiica mea mi-a spus ce ați făcut pentru ea.
Copil mizerabil...
A furat o pâine pentru mama sa bolnavă...
I-am crescut ca un artist și ea are talent!
Dar stați liniștiți! După ce plecați o să vadă ea ce o așteaptă.
Îmi permiteți, domnișoară?
Tu, adu un scaun.
Bordeaux!
Un deliciu pentru un măgar! Ce frumos arată în coșul său!
Dă-te de aici!
Luați loc!
Nu este confortabil, trăim în mizerie.
Cred că sunteți fericit, pentru că aveți o așa frumoasă fiică.
Și eu îi educ în propriul meu stil...
Să fie onești și cu bun simț!
Noi trebuie să credem în Dumnezeu...
Nu doriți să stați pe scaun? Nu mulțumesc! Vom sta în picioare!
Nu se poate așa!
Aș fi dorit să vă primesc mai bine,
dar biata mea soție este bolnavă.
E bolnavă...
Uită-te bine la acest om. Îl recunoști?
Ce s-a întâmplat?
Uită-te la el și geme, pentru Dumnezeu!
Se simte prost...
Vârstă dificilă...
Și fiica mea care e rănită...
Se ascunde, este timidă.
Lucra la fabrică și cureaua i-a prins mâna.
Era aproape să își piardă un braț.
O, Doamne! Nu îl asculta!
Și nu avem nici geam!
Nici foc... Suntem într-o mizerie...
Și tu? Nu ai de lucru?
Eu sunt un artist.
Eu nu mai pot face și altceva.
Am avut unele succese...
Da, vă știu foarte bine.
Așa cum sunt eu, nu pot merge la un teatru.
Proprietarul mi-a dat răgaz până mâine să plătesc chiria pe 4 luni.
Dacă nu plătesc chiria, vom fi dați afară.
Cu soția bolnavă și fiica mea rănită.
Nu vă faceți griji, că nu veți fi dați afară...
Nu am bani la mine,
dar după ce îmi conduc fiica acasă, am să mă întorc.
Voi reveni la ora opt.
Mulțumesc!
Atunci, e stabilit! Veți fi aici la ora 8!
Mulțumesc, binefăcătorul meu!
La revedere, domnule. Mulțumesc din nou.
Sunteți Providența. Sunteți la fel de bun ca Domnul.
Îi mai vom vizita într-o zi?
Eu nu cred că vom mai avea această ocazie, copilul meu!
Strada Plumet nr. 19.
Stai! Urmați aceea trăsură!
40 de franci! Plătesc când revin.
Plătiți în avans. Hai!
Oh, ce frumoasă e! Mă lași să o port și eu?
Nu cred că îți vine.
Nu o atinge! Ai mâinile murdare!
Tată, nu vrea să mi-o dea și mie!
Nu te supăra!
Mâine vei avea o rochie din satin și ghete de mătase.
Ce? Ești nebun!
Nu l-ai recunoscut pe domnul acela? Nu!
Săraca babă!
Dar cine e?
Tot ce îți pot spune e... că e mai bogat decât ministrul economiei.
Prea mulți bani pentru un singur om.
Îi vom spune lui Claquesous să anunțe banda.
Nu fă asta, doar îi știi...
Nu îți fă griji... Acest domn nu iubește poliția.
Eponine!
Unde a plecat?
Ce faceți aici?
Mă privesc.
Nu observați nimic?
Nu.
Ce s-a întâmplat? Sunteți trist?
Da.
A murit generalul.
Nu.
Oare nu sunteți bolnav?
Ați fost bună cu mine.
Acum e rândul meu.
Te pot ajuta cu ceva?
Aș dori...
Ascultă! Tu și cu mine.
Acest om și fiica lui care au venit la tine...
Ați văzut?
Vă place? Cred o găsiți frumoasă!
Frumoasă...
Știi unde stă?
Nu.
Puteți afla acest lucru? Nu, cred că nu.
În sănătatea ta, mamă.
Ah, tu ești acolo!
Unde ai fost? Am avut nevoie de tine.
În seara asta ne vizitează domnul și domnișoara.
Unde locuiesc?
Nu știu!
Cum nu știi? I-am întâlnit pe stradă.
Și rochia? Ei au cumpărat-o!
Și toate astea? Din magazine.
Du-te și întreabă pe vânzători dacă știu ceva de ei!
Nu.
Cum nu? Nu vreau să îi las pe mâna ta.
Așa vorbești cu mine? Nu mă atinge sau țip!
Vrei să faci rău, dar nu conta pe mine să te ajut!
Uite cum planul tău se destramă!
Îmi strica afacerea. Totul, din cauza acestei cațele.
Și tu, du-te aici! Nu faci și nu spui nimic!
Unde voi sta? Vino înapoi mâine.
În seara asta vreau să fiu singur.
Eram sigur!
S-a întâmplat cu ani în urmă, dar l-am recunoscut imediat.
El nu s-a schimbat prea mult. Ticălosul!
Unii dintre noi chiar nu au vârsta.
El nu m-a recunoscut pentru că port barbă.
Și asta nu e tot!
Domnișoara tânără și frumoasă pe care el o numește fiica lui...
Nu! Da! Este ea.
E ea?
Da, e ea!
Ea ca o prințesă și fiicele mele nu au nimic.
Aș spinteca-o!
Nu îți fă griji! Mâine fiicele tale vor fi ca niște prințese.
Și tu vei avea o rochie cu volane și toți tinerii te vor curta.
Și o să mâncăm carne de pui, dar nu dată din caritate.
M-am săturat de mizerie.
Vreau să mă bucur și eu înainte de a muri.
Și măcar să fiu și eu un milionar...
Nu vorbi așa de tare! Vecinul...
Acest mucos!
Îi voi spune lui Claquesous să adune banda...
La ora opt, casa va fi goală.
Studentul va pleca și el, cu politica lui.
Vânătorii vor fi singuri cu porumbelul.
Și îl vom prinde. Pentru mazăre.
Haide.
Este pe hol un om care are niște informații interesante! Politică?
Nu! Dar ne va ajuta să prindem banda Claquesous.
Marius Pontmercy? Da.
Vă mulțumesc că ne ajutați să îi prindem pe acești ticăloși.
Dar aveți grijă, sunt periculoși.
Vă e frică? Nu mai mult decât dvs.!
Sunteți înarmat cu ceva?
Eu? Nu! De ce?
Atunci, luați acest pistolet!
Și ascundeți-vă în camera dvs.!
După ce vor crede că ați plecat, ieșiți și vedeți ce fac!
Vedeți ce fac!
Noi vom înconjura casa.
Lăsați-i un pic să acționeze.
Iar apoi când credeți că e momentul, trageți un foc în aer!
De restul ne ocupăm noi!
Am înțeles!
Un sfat, domnule Pontmercy...
Să te abții să mai frecventezi acei prieteni tineri...
... care doresc să schimbe lumea în cafeneaua Musain.
Ce gândesc, mă privește numai pe mine.
Să nu uitați să îmi înapoiați pistoletul după aceea...
Sper să fie punctuali!
Studentul nu e acasă!
Nu revine înainte de miezul nopții. Cu politica lui...
Ești sigură? Du-te să vezi dacă e cineva acolo!
Nu e nimeni!
O trăsură!
Grăbește-te!
Încuie ușa!
Da, da.
Ah, intrați binefăcătorul meu!
Sunteți foarte amabil că vă întoarceți din nou!
Ți-am spus că am să revin la opt.
Ah, e deja opt!
Din moment ce nu am nici ceas... Cum se mai simte soția ta?
E pe moarte, dar este foarte curajoasă!
Nu e o femeie! Este la fel de puternică ca un catâr.
Și fiicele tale nu sunt aici? Nu!
Fiica mea a plecat la spital pentru a fi pansată.
Și ceea mai mare a plecat cu ea.
Da.
Ați adus banii de chirie? Da, da.
Ce frumos! Iată-i!
Mulțumesc mult, domnule!
Stați jos, bunul meu domn!
Șezi și tu, de asemenea. Vreau să vă propun ceva.
Uite!
Parisul, nu va face bine!
Aici nu aveți poziția pe care o meritați!
Prea mulți comedianți ca dvs. și prea puține lucrări!
Da, aveți dreptate! Așa e!
Eu cred că este necesar să vă mutați în altă țară.
Vă voi plăti călătoria în America pentru tine și familia ta.
Și vă ofer o sumă mică pentru a vă stabili acolo...
... până când veți primi un rol.
O mică sumă?
Cât?
O mie de ludovici. O mie! Domne!
Tu taci!
Scuzați-mă, domnule...
Femeile se gândesc numai la bani...
La noi bărbații, inima e ceea care vorbește...
Iubesc Parisul. Eu nu pot trăi departe de el.
E ca aerul pentru mine.
Dacă mă depărtez la 2 mile de Sena parcă nu mai pot respira.
Ne trebuie mult mai mult pentru a uita Parisul.
Eu spun... mult!
Ce păcat!
Ar fi fost mai bine pentru viitorul dvs. dacă ați fi acceptat.
Pentru viitorul meu sau al dvs.?
Aș dori acum să vă arăt ceva...
... și apoi veți înțelege de ce-mi place așa de mult Franța.
Acesta e un tablou, dar un tablou făcut de un artist!
Țin la dvs., dar dacă sunteți interesat...
... aș putea scăpa de el.
Suntem atât de săraci...
Nu vă faceți griji!
E un vecin.
Este murdar, deoarece lucrează cu cărbune.
Aici intră și pleacă cine dorește!
Aceasta este casa lui Dumnezeu.
Este o pictură foarte scumpă.
David s-a inspirat din povestea mea:
Sergentul de la Waterloo.
Eu sunt sergentul.
Am salvat un colonel...
... de sub un morman de cadavre.
Aici e momentul în care îl salvez!
Nu vă amintiți acest tablou? Nu l-ați mai văzut deja?
Nu.
Dacă îl voi vinde foarte scump, poate aș accepta să părăsesc Franța...
Cât de mult valorează?
Trei franci.
Suntem toți. Putem începe.
În primul rând, uită-te bine la mine.
Nu mă recunoști?
Și acum, fără barbă?
Hanul din Montfermeil, cu numele de... Sergentul de la Waterloo.
Doriți să vă amintesc?
Thénardier! Sunt Thénardier!
Nu vă înțeleg. Nu vă cunosc!
Deci, nu v-ați dat seama cine sunt? Nu știți cine sunt eu!
Ba da! Cred că ești un mare ticălos.
Deci, așa ne numiți, domnilor bogați!
Pentru că suntem flămânzi ne numiți ticăloși!
Mâncați trufe și sparanghel!
Și iarna vă uitați la termometru.
Termometru nostru este pielea noastră!
Dă-te la o parte...
Ca să lucrăm un pic!
Nu îl lăsați să scape!
Nu îl răniți! Așezați-l aici!
Și ridicați masa. Așa este mai corect.
Ridicați masa!
Ce durează așa de mult? Haidem să mergem mai aproape!
Fără acte, fără bani. Foarte inteligent.
Vom găsi până la urma adresa unde locuiți, drăguțule!
Ah, nu știi?
Pentru că nu o știi, eu am să v-o dau! Ce drăguț!
Unde locuiești? Pe Coloana Vendôme!
Lepădătură, am să te fac eu să cânți!
Aduceți vasul cu jăratic!
Așa!
Ne vei da frumos adresa ta!
Iar atunci când vom știi adresa ta, vom merge după fiica ta...
Și atunci ne vei da toți banii pe care îi vom cere...
ca să nu-i facem rău mici tale comori. Deci?
Nu vrei să cânți?
Așteaptă! O să țipe!
Nu, domnul nu are de gând să țipe!
El nu vrea ca poliția să afle că este aici.
Când a venit la Montfermeil, poliția îi dăduse de urmă.
Deci...!
Ne dai adresa? Nu.
Tu m-ai lăsat inconștient în hambar! Îți amintești?
Crezi că mă poți face să spun ceea ce nu vreau să spun?
Ca să vă demonstrez... Uitați!
Pentru mine sunteți niște miei!
Am îmbătrânit, dar încă sunt mai puternic decât voi!
Cine nu se teme de foc, să se apropie!
Și tu, sergent curajos?
Și tu, sperietură!
Credeți că mă sperie că o să mă aresteze?
Să îi venim de hac!
Micii mei prieteni, vă distrați? Javert!
Stați liniștiți! Voi sunteți șase, iar noi suntem cincisprezece.
Să nu ne luptăm ca la Auvergne.
Bună ziua, Montparnasse! Bună, Gueulemcre!
Toată banda e aici!
Omoară-mă, dar nu vei scăpa de oamenii mei!
Bine! Eu mă predau! Asta e drăguț!
Singurul lucrul pe care îl cer e... să nu fiu privat de tabac în închisoare!
De acord!
Legații...
Nu o uitați și pe doamnă.
Lepădătură! M-ai prins!
Bandă de lași! Așa sunt toți bărbații!
Cică ești liber și ei te arestează ca pe pui!
Atenție la cei doi!
Jean Valjean! Opriți-l!
Moartea generalului Lamarque! Toate detaliile!
Citiți Constituționalul! Moartea generalului Lamarque!
Ultimele cuvinte ale unui brav soldat!
Mulțumesc.
Prieteni...
Moartea lui va aduce Republica și șansa noastră de a renaște.
Ultimul lui cuvânt a fost...
Patrie...
Patria sa...
patria noastră,
e Republica.
Franța și libertatea sunt una.
Înmormântarea lui va fi în termen de trei zile.
Tot Parisul trebuie să îl însoțească pe ultimul sau drum.
Domnilor, acea zi ne va arăta...
dacă suntem gata de a trăi liber sau... Să murim!
Dle. Marius, vă caută cineva!
Pe mine? Da...
Și un cotlet de porc!
Tu ești ceea care dorește să vorbească cu mine?
Nu ma-ți recunoscut?
Eponine.
M-am îmbrăcat așa pentru că sunt căutată de către poliție.
Eu nu te pot ajuta!
Dar eu nu am fost implicată în asta.
Am văzut cum tatăl tău a încercat să facă o ambuscadă.
Familia ta e bine organizată! Nu aveți dreptul să spuneți așa ceva!
Mi-a cerut să-i spun unde locuiește domnișoara...
Dar nu am vrut să-i spun adresa.
Tatăl meu era ca o fiară.
M-a lovit, dar nu i-am dat adresa!
Spui adevărul? Da.
Știi adresa? Da.
Și de ce nu mi-ai dat-o?
Pentru că... Pentru că?!
Nu pot să îți spun de ce! Nu am timp de ghicitori...
Dacă vă dau adresa, mă credeți?
Așa o să mă credeți?
Ce-mi îmi veți da în schimb pentru asta?
Mă veți săruta de Anul Nou?
Plumet Street, nr. 19! O casă cu grilaj...
și grădină.
Sunteți fericit?
Strada Plumet.
Jean Valjean părăsește brusc casa... pentru o călătorie de 24 de ore.
El a luat o decizie importantă.
Știa că acest loc nu mai era un adăpost sigur.
Mai devreme sau mai târziu, fantomele trecutului vor reapare.
Și vor păși peste poarta casei în care locuiește.
Fără a mai conta și tânărul galant la care visa Cosette.
Oh, primăvară, tu ești o scrisoare pe care eu i-o scriu...
Spune-i că suspin... și mă sting departe de ea...
Iar dacă o voi pierde, eu doresc să mor.
Toată grădină, casa, ramurile, frunzele...
Toate devin un suflet...
și vă vorbesc despre mine.
Tu ești ceea care mă ține de mână când merg în noapte...
Soarele vine din ochii tăi...
Dacă aș fi fost rege al regiilor, mi-aș da regatul...
sceptrul meu, poporul meu, pentru un sărut de la tine...
care îl voi primi în seara asta...
În seara asta...
În acea noapte în pădurea Montfermeil
un țăran a crezut că a văzut pe diavol
cum își dezgropa comoara lui.
În același timp, în strada Plumet...
În ziua următoare,
Parisul asista la înmormântarea generalului Lamarque.
Veniți cu noi, Dl. Mabeuf? Vom răsturna guvernul.
Vin!
Vor fi săbii și arme de foc Asta e bine!
Chiar și tunuri! E foarte bine!
Haideți, amestecați-vă cu mulțimea! Am înțeles, șefu!
Prezentați armele!
Oprește-te!
Înapoi, înapoi...
Lăsați-ne să trecem!
Armata e cu noi!
Onoare generalului Lamarque!
Lamarque la Pantheon!
Deshămați caii!
La Pantheon!
Nu acceptați lupta în teren deschis.
Să ocupăm centrul Parisului!
Ne trebuie forțe noi! Vino!
Am un pistol și cartușe.
Duceți-vă!
Au tras în oameni. Trebuie să le luăm armele...
Aici nu putem face nimic!
Ia!
O să mă ruinați! Revoluția vă va plăti!
Și acum la baricade!
La baricade!
Prieteni! Veniți pe aici, băieți!
Veți servi pentru Republica! Haideți!
Au sosit! Haideți studenți!
Ne trebuie mână de lucru.
Pentru a controla toată strada Saint-Denis.
Nu trebuie să îl lăsăm să se apropie!
Și de mâine noi vom ataca. Haideți prieteni!
"Au Raisin de Corinte"... fără h!
Ei bine... o cafenea, care îmi place!
Fără îndoială, Enjolras este regele strategiilor.
Bine! Păstrați acest ritm.
Aici vom îngriji răniții. Aceasta va fi citadela noastră.
Aceste podele de stejar vor opri gloanțele.
Domnule, am o idee! Spune!
Să bem un pahar, sau două în sănătatea republicii.
Poți pleaca! Ne dezonorezi!
Dar eu vreau să rămân!
Luații sticlele! Ne vor servi drept proiectile.
Haide, dă-mi-le!
Mor pentru Republică, dar nu pot muri pentru băutură!
Care e ideea?
E acolo! Muncește!
Vedeți chelul ăla? Este un informator.
Ești sigur?
Au trecut opt zile de când m-a prins și m-a tras de urechi pentru că făceam gloanțe.
Și eu îl cunosc deasemenea!
Bine. Așteptați!
Cine sunteți? Ce se întâmplă?
Informator? Inspectorul Javert.
Duceți-l la cafenea. Dacă încerca să scape... Împușcați-l!
Pentru moment, nu vreau să pierd un cartuș pe acesta lepădătura!
Ne întâlnim din nou.
Tot nu mi-ai dat înapoi pistoletul!
Între timp, Jean Valjean își împachetase bunurile sale
și se pregătea să părăsească Franța.
Până vor sosi pașapoartele,
ei vor locui într-un apartament închiriat din Paris.
Vii?
Vom obține pașapoartele în termen de opt zile.
Până atunci, noi vom fi deja la Londra.
Strada L'homme armé, nr. 7.
Dragostea mea...
am plecat spre Anglia.
Voi muri dacă te pierd.
Strada L'homme armé, nr. 7.
Eponine știa că indiferent de ce s-ar întâmpla în Paris...
Noaptea, îl va întâlni pe Marius.
Cosette.
Nu, eu nu sunt Cosette!
Tu?
Dezamăgit?
Ce faci aici?
V-am așteptat!
A plecat!
Au închis casa. Nu se mai vor întoarce.
Au plecat? Știi unde?
L-am auzit pe domnul spunând fiicei sale: Vom merge la Londra.
Londra!
Nu este aici, nu-i așa?
Ea nu a lăsat nimic pentru mine? O scrisoare?
Nu.
Unde te duci? Se luptă în Paris. Îți amintești ce ți-am spus?
Ah, marea răscoală. A început!
Înainte mă temeam de moarte...
Acum, că nu mai am nici o speranță... Nu-mi îmi mai pasă.
Nu!
Lasă-mă să vin cu tine!
Voi fi fericită!
În spate, e un pasaj. Da.
Ascultați! E clopotul de la Saint-Merri.
Dl Enjolras, soldații!
Vin!
Împrăștiați-vă!
În caz contrar, vom ataca!
Așteptați!
Soldați, ascultați-mă!
Noaptea vă ascunde, dar eu vă recunosc!
Ați putea fi copiii mei!
În 89, aveam și eu 20 de ani!
Luptăm contra Bastiliei, pentru Republică!
Alăturați-vă nouă!
Și acum apărați acest om bătrân
așa cum l-ați apăra pe tatăl vostru, dacă ar fi în viață.
Veșmântul lui va fi drapelul nostru!
Atenție! Aliniați-vă!
Aveți grijă să nu pierdeți cartușele!
Înainte! Să le venim de hac acestor ticăloși!
Foc de voie!
Schimbați armele!
Stați liniștiți!
Să le venim de hac acestor ticăloși!
Atac la baionetă!
Praf de pușcă! Îndepărtați-vă sau săriți toți în aer!
Trăiască Republica!
Au fugit ca iepurii!
Reîncărcați armele!
Aveți grijă de răniți!
Fără tine ar fi mort! Trăiască dl. Marius.
Dl. Marius.
Nu vă mișcați! Am să vă duc eu să vă îngrijească.
Sunt rănită grav!
Lasă-mă aici.
Nu merită!
Rămâneți cu mine!
Am văzut cum te-ai aruncat în fața salvelor de pușcă.
De ce ai făcut asta?
De ce?
Am văzut că tu erai acolo... Nu am putut...
Ne vom întâlni din nou?
Este adevărat că ne vom revedea?
Da.
Dacă toată lumea ar fi egală nu s-ar mai întâmpla aceste drame.
Eponine.
În bluza mea.
O scrisoare pentru tine.
Am găsit-o sub o piatră pe bancă, dar nu am vrut să vă o dau!
Dar e amuzant, ca eu nu doresc să vă văd pe dvs. trist!
Vă amintiți...?
Când v-am dat adresa...
V-am întrebat ce îmi veți da în schimb...
Un sărut în ziua de Anul Nou.
Și noi suntem încă în iunie.
Promiteți-mi...!
Ce?
Promite...
Promit!
Ca atunci când voi muri, să mă sărutați cu adevărat!
Da.
Poate că am fost puțin îndrăgostită de dvs.!
Au pus-o pe Eponine lângă tatăl Mabeuf...
Gavroche a înțeles că asta ar putea fi familia lui.
Javert, nemișcat, își aștepta soarta.
Au întins morții în stradă...
I-au pus unul lângă altul.
Acești oameni îi tratează pe toți la fel, deși societatea i-a separat.
Deși societatea i-a separat.
Grantaire a găsit până la urmă ceva de băut.
Gavroche se juca!
Marius a terminat de scris o scrisoare.
Poți să îmi faci o favoare? O favoare? Pot să îți fac o duzină!
Vreau să trimiți această scrisoare!
Nu sunt poștaș. Știu!
Domnișoara Fauchelevent, Strada Homme arme, nr7.
Cât se poate de repede!
L'Homme Arme? Îmi place! Un nume potrivit situației de acum!
Plec fără cartușieră, pentru că nu e rucsacul postașului.
Pe strada L'homme Arme, Jean Valjean nu poate dormi.
Știe că în Paris sunt lupte, dar nu de asta se temea.
El a fugit de poliție, dar se temea de un alt pericol...
... contra căruia se simțea neputincios.
De când venise, Cosette nu părăsise camera sa...
Și refuzase să ia cina.
Dragostea mea, plec în Anglia...
Voi muri dacă te pierd...
Ah, la timp!
Domnișoara Fauchelevent, locuiește aici?
Ce vrei de la ea? Trebuie să o văd.
Îi aduci o scrisoare? Nu vezi?
De la student? Îl știți pe dl. Marius?
El e prietenul meu.
Trebuie să-i o dau!
Acum doarme.
Dă-mi scrisoarea mie și îi o voi da eu mâine.
Azi trebuie! Aștept!
Dă-mi scrisoarea! Am să o trezesc!
Grăbiți-vă, pentru că eu trebuie să mă reîntorc la baricadă.
Baricadă?
Ce crezi că facem noi în timp ce dvs. dormiți?
Vă aștept!
Dragostea mea, la revedere.
Voi muri cu prietenii mei.
Când soarele vă răsare, sufletul meu va fi cu tine.
Marius.
Dacă ar păstra scrisoarea...
El va muri și ea nu ar ști nimic...
Niciodată.
Nu mai era nimic de spus!
Tu îl vei uita și eu nu te voi pierde.
Am adormit!
Domnișoara s-a trezit?
Îi voi da chiar eu răspunsul.
Poate e ultima noastră dimineață...
Regreți?
Nu, nu că mor...
ci pentru că ucid.
Lăsați-mi-l mie pe ofițer!
Ce păcat că tânărul acela ar putea fi fratele tău!
Este!
Tunari la posturile voastre!
Soldați, vom distruge această baricada! Înainte!
Atac la baionetă! Geniști, înaintați!
La baionetă! Atacați!
Mai repede! A început deja!
Încetați focul!
Victorie!
Încă o victorie ca asta și vom rămâne fără cartușe.
Se pare că Gavroche auzit această frază.
Pentru că m-am născut în Nanterre, e vina lui Voltaire.
Și nu în Palaiseau, este vina lui Rousseau.
Gavroche!
Și dacă sunt bucuros, e vina lui Voltaire.
Și dacă tot ce am e sărăcia, e din vina lui Rousseau.
Revino!
Dacă nu eu sunt proprietarul, este vina lui Voltaire.
Și dacă mălaiul se duce la vrăbii, este vina lui Rousseau.
Dacă nu eu sunt proprietarul, este vina lui Voltaire.
Sunt o pasăre mică, din vina lui... Rousseau.
Dacă eu cad, este vina lui Voltaire...
Dacă am luat un glonț, vina este...
M-au atins! Ia cartușele!
A murit!
Dă-mi-l!
Puneți-l lângă ceilalți! Unde?
Pe aici.
Și Prouvaire?
E prizonier!
Țintiți!
Trăiască Franța! Trăiască viitorul!
E Prouvaire.
Foc!
Prietenii tăi ne împușcă unul câte unul!
Dar ultimul supraviețuitor te va pedepsi!
Crezi că-mi pasă?
Dvs.? Da.
Îl cunoști? Da.
Dacă nu aveți nici o obiecție, vă scap eu de el.
După cum doriți!
Situația ta nu este mai bună decât a mea.
Tu aici? Cum să nu? E ceva normal!
Ridică-te!
Vrei să te răzbuni!
Dă-i drumul!
Atenție!
La locurile voastre!
Ai dreptate! Cu cuțitul e mai bine!
Ei bine, sunteți liber!
În fundul aleii e un gard. Mergeți pe acolo.
Dacă supraviețuiesc mă găsești pe strada L'Homme arme nr. 7!
Nu înțeleg!
Cui îi pasă, dacă n-ai înțeles nimic.
Haide!
Țintiți!
Foc!
Încărcați!
Înainte, soldați! Atac la baionetă!
Nu vă retrageți!
Ne retragem în cafenea! Veniți!
Grăbiți-vă! Urcați la primul etaj!
Luați topoarele și blocați usa!
Repede, repede!
Nu mai avem cartușe. Repede la sticle!
Haideți! Aliniați-vă! Așteptați!
Vin și eu...
Nu poți pleca fără mine.
Cine ești tu?
Nimeni.
Țintiți!
Foc!
Armele la picior!
BIJUTERII
În timpul revoltei, oamenii generoși...
au deschis ușile închisorilor.
Împreună cu inocenții au fost eliberați și ticăloșii.
Hei, oprește-te!
Stați! Este casa mea. Am fost jefuit!
Arestați-l!
Ce? Eu nu sunt un revoluționar.
Sunt un om onest. Miros eu a praf de pușcă?
Vom vedea!
Atenție! Au nevoie de noi acolo!
Oh... Se împute treaba!
Revolta consolidează guvernele care nu au putut fi răsturnate.
Aceste evenimente au făcut ca armata să fie acum de partea burgheziei.
Iar poliția, trebuie ea să rezolve această treabă.
Trebuie să îi prindem pe supraviețuitori!
Unii au scăpat prin rețelele de canalizare...
Dar îi vom prinde!
Într-un sfert de oră, toate ieșirile vor fi păzite!
Armata a pus patrule la ieșirile din colectoare!
Dacă supraviețuitorii vor vrea să scape,
trebuie să se ducă spre catacombele de la Montmarte.
Nimeni nu poate ieși pe acolo.
Și dacă se duc în aval, dau de Sena. Foarte bine!
Îl felicit pe prietenul nostru Javert, pentru că a reușit să scape!
Și asigurați-vă că porțile vor rămâne închise.
Nu vă faceți griji!
Ori vor cădea în mâinile noastre ori vor muri ca șobolanii!
Mai jos, Jean Valjean ieșise din oraș.
A trecut de la lumină la întuneric.
De la zgomot la tăcere.
De la tunetele exploziilor la liniștea unui cimitir.
Acest labirint avea o cale de ieșire: Panta lui!
Dacă urmai panta, dădeai de râu... Și de aici... salvarea!
Ai auzit? E cineva acolo!
Hei! Aici a șasea linie! Sergentul Lachenal!
De la patrula 24! Nu ar strica să fiți un pic mai atenți!
Nu vreau să mor aici!
Am auzit ceva!
Un șobolan!
Ați băut sau ce?
Șefule!
Din nou, doar noi doi!
Acum înțeleg de ce te urmăresc.
Văd că ai de lucru, nu glumă! Și tu care mă tratai ca o canalie!
Nu e prea plăcut!
Deci, ce chilipir!
Nu îl atinge!
Sunteți puternic. Nu îmi faceți rău.
Vrei să ieși? Am un șperaclu.
Cum? Uite! Cheia campionilor!
Dar trebuie să ne despărțim.
De acord! Și cu burghezul ăsta ce faci? Nu îl poți lăsa aici!
E treaba mea!
Să te ajut? Nu.
Egoistule!
Ți-am zis că deja sunt prizonierul tău, dar...
lasă-mă să îl duc acasă.
Marius Pontmercy este un lider al revoltei și trebuie judecat de justiția militară.
A plătit deja pentru ceea făcut! Da, dar nu e încă mort!
Uite aici, ce avea la el!
Bunicul meu este domnul Gillenormand...
Strada Filles du Calvaire, nr. 25.
Aduceți o trăsură!
Cine e? Cine e?
Dl. Gillenormand? Da, aici locuiește.
Îl aducem pe nepotul său!
Oh, Dl. Marius!
Puneți-l acolo!
Dumnezeule! Ce s-a întâmplat?
A fost pe baricade.
Marius. Copilul meu!
A murit pe baricade, pentru că mă urăște!
Cheamă un doctor, imbecilule!
Din cauza mea a făcut-o!
Și așa se întoarce.
Ce viață mizerabilă am!
Este mort... Nu, nu e mort.
Vă urmez!
Marius, Marius. Marius.
Copilul meu. Ești viu!
E viu!
Vreau să te mai rog încă ceva...
Doresc să merg mai întâi unde stau! Apoi poți să faci ce dorești cu mine!
L'Homme arme, nr. 7!
Așteaptă-mă aici! Nu va dura mult!
Un moment!
De ce m-ai salvat?
Incă nu știi de ce?
Nu.
Pentru că îmi părea rău.
Jean Valjean dorea să-i spună lui Cosette...
că nimic nu o mai poate împiedica să fie fericită...
în cazul în care omul care îl iubea va supraviețui.
Strada era pustie. Javert a dispărut!
Viața a revenit la normal!
Speranța și iubirea și-au recâștigat locul lor!
La domnul Gillenormand,
bunicul și nepotul său au făcut pace.
Și în fiecare seară primeau vizita acelorași oaspeți.
Ce frumoși sunt amândoi!
Aș vrea să știu...
Ce să știi?
Nu îmi aduc aminte ce s-a întâmplat atunci!
Cine este omul care mi-a salvat viața și de ce nu dorește să fie cunoscut?
Mâine va fi nunta...
Ce ai pățit? Va-ți rănit? M-am tăiat de la o așchie.
Întotdeauna am fost un neîndemânatic! Tu, neîndemânatic!
Lasă-mă să mă uit! Nu, nu este nimic!
Dar...
Bolnav și având febră datorită rănii...
Jean Valjean nu putea participa la ceremonie.
Am întârziat...
Ah, ești așa de singur!
Nu sunteți trist?
Voi veni mâine să te văd.
Sunt frumoasă?
Foarte frumoasă!
Sunteți fericit? Foarte fericit!
Atunci... zâmbiți!
Tu mi-ai dat mâna când eram în întuneric...
Iar razele soarelui vin din ochii tăi...
Și eu dacă aș fi rege al regilor...
V-aș da regatul meu, sceptrul și poporul meu...
pentru o privire de-a ta, Cosette!
Eu nu sunt Cosette!
Atunci cine ești? Mă numesc Marius!
Eu sunt soția Ta!
Intrați!
Ah, domnule!
O voi anunța pe doamna!
Nu, nu o deranja, Toussaint!
Vreau să vorbesc cu domnul Pontmercy.
A venit domnul...
Bună ziua!
Cosette se va bucura că vă simțiți mai bine!
Am fost un pic surprinși ieri, de absența dumneavoastră.
Luați loc!
Nu, mersi!
Am vrut să te văd, pentru că eu trebuie să vă spun ceva.
Sunt un fost condamnat.
Nu m-am rănit la mână și nici nu am fost bolnav din cauza asta!
Am făcut asta pentru a nu participa la nuntă!
Ca să nu semnez și pentru a nu face un fals.
Ce înseamnă asta? Am stat 19 ani în închisoare...
Apoi am fost condamnat la închisoare pe viață pentru recidivă.
Sunt un fost condamnat care este căutat!
Și numele meu este Jean Valjean.
De mult aveam îndoieli în privința asta...
Ceva înspăimântător ce se ascundea în urma dvs.
Mi-era teamă și închisesem ochii.
Și de ce îmi spuneți asta acum?
Pentru că Cosette zice că suntem o familie. Și eu nu pot face parte din nici o familie.
Nu era vorba numai despre mine...
A trebuit să accept pentru ea aceasta situație periculoasă.
Acum, eu vă o încredințez...
Ea este fericită, cel puțin așa sper.
Eu am să dispar din viața ei!
Vă cer numai să îmi promiteți că ea nu va afla nimic.
Promit!
Va mai rog un singur lucru:
Vă cer să îmi permiteți să o văd din când în când.
Am crescut-o de mică și știu că înțelegeți ce înseamnă dragostea părintească...
Chiar și pentru un om ca mine.
Aș putea trece prin cartier,
măcar să o salut.
Ar fi mai bine să nu...
De fiecare dată când sunteți aici, mă tem pentru ea.
Mai bine o uitați.
Dar am fost totul pentru ea pentru atâția ani!
Mă tem că dacă ea nu mai mă va vedea, va fi nefericită.
Nu crezi?
Vă gândiți numai la ea, pentru că fără iubire...
nimic nu mai există?
Unde sunt?
Tată, ești aici și ei nu mi-au spus nimic!
Am venit să îmi iau rămas bun! Rămas bun?
O detest!
Ea mă vă desparte în fiecare zi de ceea ce iubesc!
Întotdeauna a vrut să plece acolo.
Acum, că nu mai aveți grijă mea, e bine să profitați!
Veți putea să călătoriți?
Voi rămâne acolo pentru totdeauna. Pentru totdeauna?
Nu se poate!
Ai să te plictisești acolo, pentru că plouă mai mereu!
Ne veți scrie! Sigur?
Tatăl tău se temea că nu a să fi de acord cu plecarea lui!
Eu! De ce?
M-am gândit și eu așa...
Doamnă, masa este servită.
Doamnă!
Ei bine, eu plec!
Adio, Cosette.
Adio? Pe curând!
Pe curând!
Compătimire pentru nefericiți,
dar indulgență pentru cei fericiți.
O femeie în vârstă care suferea de reumatism...
și care nu avea nimic altceva de făcut decât să se uite pe fereastră...
a observat un om ciudat plimbându-se...
care părea mai în tânăr decât era.
Cosette!
Marius, la rândul său, era încă obsedat de cel care îl salvase...
și pe care nu îl mai întâlnise de atunci.
Persoana așteaptă!
Dl. Baron:
Dacă Ființa Supremă, mi-ar da harul...
aș putea fi baronul Thénard, membru al Institutului.
Dar nu sunt!
Aș purta numai același nume ca și el.
Aș aduce de asemenea un secret despre o anumită persoană.
O persoană care vă interesează. Sunt în sala de așteptare. Thénard.
Thénard...
Mă poți lăsa un moment singur?
Această persoană, e o femeie? Bineînțeles că nu.
Conduceți-l înăuntru!
Am deja onoarea de a îl întâlni pe domnul baron?
Și cred că sunt acasă la contesa de Bagration!
Nu o știu pe doamna Bagration!
Ah, bine!
Atunci sunt în casa lui Chateaubriand!
Îl cunosc foarte bine pe Chateaubriand!
E foarte amabil! Ce doriți?
Nu ați citit scrisoarea mea?
Vreau să vă vând un secret! Ce secret?
Dle. baron, aveți în casă...
un hoț și un criminal.
În casa mea? Nu.
Ucigaș și hoț.
Eu nu vorbesc de evenimente care s-au întâmplat de demult.
Nu, eu vorbesc de evenimente recente...
și care sunt în continuare ignorate de către instanțele de judecată.
Acest om v-a câștigat încrederea dvs...
și a familiei familia dvs. sub un nume fals!
Vă voi spune numele lui.
Și nu vă voi cere nimic pentru că v-am spus acest nume!
Se numește...
Jean Valjean.
Știu!
Dar dl. baron nu știe încă ca acest om...
a fost un condamnat.
Știu.
Dl. baron mă surprinde.
În orice caz, ați văzut că eu sunt bine informat.
Dar ceea ce v-am spus, e știut numai de mine.
E un secret extraordinar.
Și îl pot vinde pentru douăzeci de mii de franci.
Știu și eu acest secret.
Dați-mi atunci zece mii și voi vorbi! Nu îmi mai puteți spune nimic în plus.
Dați-mi măcar ceva cu care să iau cina în seara asta.
Știu chiar numele dvs.!
Păi e simplu, pentru că v-am scris. Thénard...
... dier. Cum?
Thénardier. Thénardier?
De asemenea, numit Jondrette, poetul Alvarez, Fabantou,
dramaturgul,
Tatăl lui Eponine și Gavroche.
Ah, mă faceți să mă simt rău...
Mi-am pierdut fiica mea cea mare și pe săracul meu băiat.
Ei au murit pentru Republică.
Domnule baron, aveți dreptate. Sunt Thenardier!
Ați văzut? Știu la fel de mult ca tine.
Jean Valjean este un hoț.
A fost condamnat pentru furt. Un furt de nimic.
Asta nu înseamnă că Jean Valjean nu este...
un hoț și un criminal.
Spune-mi de ce?
Este foarte simplu. Pe 6 iunie, ziua revoltei...
din motive personale care nu au legătură cu politica...
M-am ascuns în canalele... Canalele? ... care dau în Sena.
Anumite circumstanțe obligă uneori, un om cinstit...
să își bage picioarele în ape murdare.
Și am văzut acolo pe cineva care îl cunosc bine...
Și cu care m-am întâlnit de câteva ori.
Era omul nostru.
Jean Valjean? Același!
Și nu era singur! Cara pe cineva în spate.
Un tânăr acoperit de sânge.
Tentativă de omor.
Iar motivul acestei crime e jaful.
Acest tânăr nu avea nimic. Nu vă cred!
Pentru a îl ajuta,
Jean Valjean mi-a oferit jumătate din prada sa...
pentru a îl transporta pe bietul băiat.
Este un om foarte puternic. Nu am putut refuza.
Ați venit aici să acuzați un om și apoi să vă justificați pentru asta.
Eu vă consider un ticălos!
Ce un cuvânt urât! Vă cunosc!
Dar vă datorez ceva. Ceva ce poate că nu meritați.
Vrei să te duci în America? Vino înapoi mâine.
Mulțumesc, dar eu nu înțeleg.
Nu-i nimic! Ieșiți! Cum doriți!
Ați spus mâine? Ieșiți afară!
Va trebui dus la spital. Nu are nici o rudă.
Eu nu pot avea grijă de el. Am casa mea.
La spital? Nu merită.
Acest om este bolnav din cauză că a pierdut pe cineva la care ținea.
Unii oameni mor din cauza asta. Doriți să vă mai întoarceți, doctore?
Aș prefera să vină altcineva în locul meu...
Tată, sunteți bolnav?
De ce nu mi-ați spus?
Ah, tu ești fetița mea. Ai venit!
Copilul meu, ce bună ești cu mine!
Și tu, de asemenea ai venit! Să vă cer scuze!
Acum știu totul, și ea de asemenea!
Veți veni cu noi și veți fi fericit.
Nu mai vă vom lăsa să plecați!
Mâine voi veni să vă iau.
E prea târziu!
Nu, nu e prea târziu!
Nu plânge, fetița mea!
Mă temeam că nu a să mai te văd din nou.
Dar tu ai venit. Sunt fericit!
Vă amintiți de Montfermeil și de pădure?
Când v-am dus găleata cu apă și v-am ținut de mână pentru prima dată!
Vă amintiți?
Și păpușa mare?
Știi că păpușa este încă aici?
Și la mănăstire când purtai cireșe pe după urechi.
Ascultă, copilul meu...
Este timpul să știi numele mamei tale.
Se numea Fantine.
Nu uita niciodată acest nume: Fantine.
Eu am fost binecuvântat să fiu fericit...
Iar ea, să fie nefericită.
Te-a iubit atât de mult și a suferit tot atât de mult.
Ah, copiii mei..
Un lucru, eu trebuie să îți mărturisesc, Marius.
Eu nu te-am iubit întotdeauna, dar..
asta nu e din vina mea. Îți cer iertare!
Voi doi, să vă iubiți mult...
Toată viața.
În cele din urmă, contează doar..
un singur lucru...
Iubirea.
Ia aceste două sfeșnice.
Sper că cel care mi le-a dat să fie mândru de mine...
În orice caz, am făcut tot ce mi-a stat în putință.
Și încă ceva...
Să nu uitați că sunt un om sărac...
Atunci când voi pleca...
Vreau să mă afle sub un mormânt simplu,
fără nici un nume.
Aceasta este ultima mea dorință.
Fata mea ești aici, cât de fericit sunt!
Doarme.
Deși soarta lui fusese una ciudată.
A trăit...
și a murit când ea nu a mai fost îngerul lui.
Moartea a venit pe neașteptate...
Așa cum vine noaptea peste ziua ce pleacă...
Sfârșit
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania